Tyhjyydensyömä - tarina

Luku yksi, Suuri liitto
Jo pitkän aikaa Suuri liitto oli pitänyt valtioita sovussa ja pidätellyt pahuutta poissa mailta. Suuri liitto koostui monesta irtovaltiosta. Liittoa johti aina kuningas, jolla oli suuri voima pidätellä pimeys ja sen sotilaat poissa. Kuninkaan kuollessa hän antoi pojalleen tai seuraajalleen voiman.

Minä, Eki, olin kuninkaan poika. Veljeni Ikolempi oli mahdollinen voiman saaja myös. Kuninkaan päätös.

Eräänä päivänä kuitenkin isäni, kuningas, ehdotti suurta muutosta kaikkiin valtioihin.

"Vapautetaan maaorjat, ihmisten tavarat!" hän ehdotti valtioiden kokouksessa. Yhtäkkiä saliin syttyi melu. Monet valtiaat olivat samaa mieltä, toiset taas väittivät vastaan. Veljeni vain seisoi suorana ja tuijotti eteenpäin. Hän ei pitänyt ideasta ja tiesin sen. Kuningas päätti puheen ja julisti, että jokainen joka ei ole sopeutunut uuteen valistusehdotukseen, menettää äänen kokouksten äänestysosiossa. Jotkut vallanpitäjät olivat raivoissaan. Jotkut nyökkäilivät.

Kolme päivää myöhemmin kuningas oli tapettu. Hovin palvelijatar juoksi minun luokse ja lähdimme katsomaan isääni. Otin hänen kädestään kiinni ja tarkastelin haavoja. Kuollut.

Hänet oli selvästi murhattu.. Mutta kuka? Kuka tekisi tämän? Värisin ja pudotin isäni käden maahan ja katsahdin vasemmalle. Veljeni oli tullut. En sanonut sanaakaan, vaan repäisin isän kaulanauhan pois. Kaulanauhassa ennen ollut kultainen kivi oli muuttunut mustaksi. Voima oli kadonnut.

''"Mitä sinä teit!" Huusin veljelleni, "Tuhosit kuninkaan voiman!"''

''"En se minä ollut, minähän juuri..." '' Silloin huomasin linnan halkeilevan, halkeimista tuli outoa, tummaa valoa. Yhtäkkiä päässäni oli yksi sana.

Juokse.